Du milde. Vent litt.
Jeg gikk meg vill her i går.
Jeg elsker puslespill. Siden jeg var barn.
Nei, gaven din har ikke kommet ennå.
Hva er denne gaven?
Du sier alltid at jeg vet det når jeg ser det.
Når får jeg se det?
Ja, mamma, jeg er fortsatt på jobb.
Jeg har sakene til den forrige fyren, pluss de nye pasientene.
Det er nesten ingen tid til forskning.
Ja, jeg har fått venner.
"Hva heter de," mamma?
Rekorden min på New York Times-kryssordet
er 11 minutter, da jeg var 13.
Jeg prøver ennå å slå den.
Hvorfor må jeg skaffe venner?
Jeg er her for å drive en avdeling.
Greit, det høres skrytete ut.
Men når jeg har startet et puslespill,
må jeg holde på til det er løst.
Nei, jeg har ikke snakket med henne ennå.
Jeg tror ikke jeg vil det.
Jeg har klart meg helt fint uten en søster.
Trenger ikke en nå. I hvert fall ikke denne.
Jeg var nysgjerrig. Jeg løftet opp steinen.
Jeg så hva som var under den. Jeg skal legge steinen tilbake.
Det var dumt å ta den opp i første omgang.
Jeg trenger ingen svar om min biologiske mor.
Jeg har den beste familien jeg kan ønske meg.
Jeg har dere.
Pappa, ikke gråt. Jeg kommer ikke hjem.
Mamma. Si at jeg ikke kommer hjem.
Glad i dere. Jeg må legge på.
Jeg tror puslespill er grunnen til at jeg begynte med medisin.
Det er stort sett det medisin er.
Samle all tilgjengelig informasjon...
- Hvor lenge? - Under et minutt.
Pulsen sank, og så gikk hun i asystole.
Vi startet HLR.
...vurdere problemet...
Det holder ikke. La meg.
...du konsentrerer deg...
Jeg kommer til å knekke ribbeina hennes.
Beklager, Marjorie. Hold ut.
V-fib. Elektroder. Lad til 100.
- Ladet. - Unna.
Lad til 200.
- Lader. - Unna.
...og du løser puslespillet.
Takk.
Folk er et vanskeligere puslespill.
Det er aldri ett riktig svar.
Nei takk. Jeg skal ned.
Samme her.
Og man har aldri all informasjon.
Jeg mener ned trappen. Godt for hjertet.
Begge to jobber her. Du kan ikke fortsette å unngå henne.
Jeg kom hit for å jobbe. Det skal jeg gjøre.
Jeg jobber med dr. Grey når jeg må.
Jeg tror ikke det var alt du kom hit for.
Kan vi gå tilbake til før jeg åpnet munnen
om mine personlige problemer?
Og vi kan bare være kolleger.
Kan vi det?
32 loddrett er "maisbrød".
Tok meg en evighet.
Når skal du snakke med Lebackes?
- Ikke før jeg har fått jobben igjen. - Dr. Willis?
Var ikke styreutnevnelsen avgjort?
- Siden jeg må konkurrere... - Dr. Willis.
Lebackes vil forstå. Vi må bare finne rett øyeblikk.
- Dr. Willis. - Jeg tror hun snakker til deg.
Hei!
Du er med meg i dag. Er du klar?
Ja. Unnskyld, men det er Wilson, ikke Willis.
- Herregud. Beklager. - Det går bra.
- Wilson. Hva er først? - Jo. Josephine.
Ikke navnet ditt. Hvilken pasient er først?
Akkurat. Dr. Bailey trenger å konsultere.
Dr. Bailey.
Dette er Robbie McCutcheon, 22,
ingen sykehistorie eller risikofaktorer.
Robbie prøver å få ut en ganske imponerende nyrestein.
Hei, Robbie. Jeg er dr. Pierce.
Hold ut, Robbie.
Han er satt opp på en perkutan nefrolitomi
- for å fjerne steinen. - Hva med naturlig?
Jeg fødte barn en gang.
Jeg vil heller føde fire til enn å gjøre det.
- Hold ut, Robbie. - Hold ut, Robbie.
Robbie har hatt vedvarende ventrikkeltakykardi.
Dr. Bailey har bestilt full hjertesjekk og EKG.
Robbie, er smerten bare i magen,
eller er det vondt i brystet også?
Brystet.
Gi meg 80 milligram Sotalol og 6 med morfin.
Robbie, jeg må be deg puste dypt.
- Det gjør vondt. - Jeg vet det.
Grenblokk, innadgående ventrikkeltakykardi.
Er han i fare for plutselig hjertedød?
Pust, Robbie.
Bare slapp av.
Bra.
- Du har normal sinusrytme. - Han er i fare ved en mindre operasjon.
Du må utsette til jeg kan gjøre full utredning.
Han trenger et ekko. Hvem er neste?
Rita, Eric.
- Funnet deg til rette? - Det kommer seg.
- Sett i gang, Milton. - Wilson.
Herregud. Beklager.
Rita Choudry, 35, 33 uker på vei,
- innlagt for lav metning og sengehvile. - For alltid.
Seriøst? Må jeg være her til dette barnet kommer ut?
Ja, det må du. Forklar hvorfor.
Rita lider av Ebsteins misdannelse.
Og det er?
En medfødt misdannelse av trikuspidalklaffen.
Dr. Pierce? Er det greit om vi blir med?
Absolutt. Du har også en pasient her.
Jentebaby Choudry, termin om seks uker.
Dobbelt innløp til venstre ventrikkel,
noe som krever hjertekirurgi straks hun er født,
og fosterovervåking frem til da,
og derfor har vi innlagt moren.
- Og fordi... - Jeg vet det.
Fordi fødselens påkjenninger kan få hjertet mitt til å ta kvelden.
Jeg må vite at du kjenner til risikoen.
Å føde dette barnet kan ta livet av meg.
Slutt å si det.
Jeg har hørt det, og jeg nekter å tro det, ikke sant?
Jo.
Finn deg til rette, slapp av.
Du vil få se altfor mye til oss.
Er utsiktene hennes så dårlige?
Det er sannsynlig at hun vil dø før barnet er født.
- Hun ble frarådet det. - Hvorfor ta dette tilfellet, da?
Fordi hun bestemte seg for å få det uansett.
Jeg liker mine sjanser bedre enn hennes.
- Det høres skrytete ut. - Nei, det høres råbarket ut.
Hva kommer så?
Marjorie Reed, 88, småcellet lungekreft i stadium fire,
- spredning til leveren. - Marjorie, hvordan går det nå?
Hun sier hun har vondt i magen,
men jeg tror det går bedre, takket være deg.
Igjen takk.
Mamma! Jeg ordner litt te!
Jeg er straks tilbake.
Du skremte oss tidligere.
Ikke mer av det, ok?
Hvis det skjer igjen, vil jeg dø.
Vær så snill, la meg dø.
Marjorie, vet du hvor du er?
- Vet du... - Tror du...
Spør du om jeg har mistet forstanden?
Jeg ville ikke sagt...
Ja.
Jeg har levd i 88 år, 65 av dem sammen med mannen min.
Flere sammen med ham enn uten.
Vi underviste i engelsk i Japan en stund.
Ser ut som her, Japan.
Så grønt.
Vi underviste i engelsk.
- Sa jeg det? - Ja, det gjorde du.
Nå bor jeg på dette stygge rommet med disse stygge maskinene, alene.
Konstant vondt.
Medikamentene dere gir meg, fikk meg til å glemme.
Jeg glemmer livet mitt.
Det var vakkert, livet mitt.
Jeg har fortjent en bedre slutt enn dette.
Det finnes skjemaer du kan undertegne.
Jeannie lar meg ikke gjøre det.
Hun ville aldri tilgi seg selv om hun ikke gjorde alt hun kunne.
Gud bevare henne, men hun er redd.
Det har hun alltid vært.
Aner ikke hvor hun har det fra.
Og har jeg mistet forstanden? Nei.
Når det er min tur, bør jeg få dø mens jeg husker livet mitt.
Ikke sant?
Jeg forstår ikke. Kan vi ikke overstyre datteren?
Hun har fullmakt, og moren vil ikke gjøre det.
Hvis hun ikke har signaturen, er vi lovpålagt å gjøre...
Gjøre alt vi kan for å redde henne.
Selv om jeg nesten drepte henne i forsøket i morges.
- Så snakk med datteren. - Det er vanskeligere enn som så.
Hun er bedre, ikke sant? Hun virker bedre.
Jeannie, jeg er redd hun ikke er det.
Din mors kreft har utviklet seg
forbi det vi kan håpe å behandle eller kurere.
Men hun overlevde i morges, og...
Hun har enorme smerter,
og gjenopplivningen tar virkelig på.
- Hvis det skjer igjen... - Hva? Hva sier hun?
Det er bare et tidsspørsmål, og moren din fortjener...
Mener hun at jeg bør la henne dø?
Nei! Du er legen hennes.
Du gjør det du må for å holde henne i live,
for å redde henne, ikke sant?
Dere er legene hennes.
Selvfølgelig.
Du snakker ikke med en pasient før jeg sier det,
- er det forstått? - Jeg prøvde bare å hjelpe...
Du råder ikke en pasients familie om pasientbehandling, forstått?
- Ja. - Du har fått henne til å tro
at vi ønsker at moren skal dø.
Jeg skjønner. Unnskyld.
Ok.
- Jeg måtte bare vise autoritet. - Vise autoritet?
Når du virker veldig hyggelig eller ung eller pen,
hender det at folk ikke tar deg på alvor.
Du må hjelpe dem å forstå hvem de har å gjøre med.
Du må vise autoritet.
Om du ikke gjør det, burde du. Du er veldig pen. Hva nå?
Robbie McCutcheons elektrokardiogram har kommet.
- Så kjedelig. - Hva er kjedelig?
Robbie har dilatert kardiomyopati.
Bør få hjerteanestesi inn i bildet før du opererer.
Hold ut.
Vi må gjøre det før den gutten
prøver å dytte et blyantviskelær opp i penisen sin.
Hvis det er greit, vil jeg be om full exomkartlegging for Robbie.
Bare av ren nysgjerrighet.
Vil du vite om kardiomyopatien er genetisk?
- Det er et prosjekt jeg jobber med. - Jeg kan gjøre det for deg.
Har dere genomlaboratorium her?
- Vi hadde. Styret stemte... - Vi har det, og jeg har fortsatt nøkler.
Og hvis styret har et problem med det,
kan du be dem snakke med meg,
så skal jeg si hvilket hull de kan dytte det gjennom!
Viste hun autoritet, eller irriterte vi henne bare?
Dr. Bailey behøver ikke å vise noe.
Hun er autoritet.
Styret stemte for å stenge laboratoriet hennes,
og så lovet de henne plass i styret,
men hun mister den trolig til en annen kirurg.
Rettmessig forbannet.
- Det er to sider av alle... - Hva nå?
Rita Choudry klager over ryggsmerter.
- Hvem er dr. Karev? - Hvordan det?
Han ber meg om konsultasjon.
Det er fyren som kommer til å ta Baileys styreplass.
Du så meg snakke med ham i morges.
Han er i privat praksis,
men han blir utnevnt til styret,
så han kommer tilbake.
Ok. Først Rita, så dr. Karev.
Jeg vet ikke. Jeg har hatt mye vondt i korsryggen
gjennom hele svangerskapet, men dette er annerledes.
Det sitter høyt oppe i midten, og det svir.
Greit, Rita. Dr...
- Wilson. - Unnskyld. Det er merkelig.
- Jeg pleier å være flink med navn. - Ja vel?
Dr. Wilson tar deg med til CT.
- Ok? - Er det noe galt?
Ikke nødvendigvis.
Ryggsmerter kan bety så mangt.
Kan bare bety at du er gravid.
Har hatt vedvarende oksygenmangel og sporadiske PVC-er.
Kan du sjekke hjertefunksjonen hans?
- Vi skal bare ta en titt. - Hvem er du?
Hvorfor har ikke vi møttes ennå?
Jeg har vært her i mindre enn en måned.
Maggie Pierce, ny sjef for hjertekirurgisk.
Vær ikke redd for å danse, Maggie.
Jeg er ikke redd. Jeg vil bare ikke.
Det er supre folk her. Ikke sant, Karev?
- Karev har jobbet her. - Jeg vet det.
Og jeg hører gratulasjoner er på sin plass. Styret?
- Hva? - Ingenting.
Jeg sa jeg hører gratulasjoner er på sin plass!
- Nei. - For hva da?
Jeg hører du har fått styreplass.
Det er ikke egentlig... Det er...
Slå av musikken.
Er det noe du vil si meg?
Var det...
Jeg skulle snakke med deg på rett tidspunkt.
- Skal du slutte hos meg? - Jeg har blitt tilbudt...
Skal du slutte hos meg?
Kanskje.
Jeg valgte deg!
Jeg valgte deg til å ha nøklene
til landets fremste praksis for sammenvokst anus,
og du tar deg jobb bak ryggen min?
- Jeg skulle snakke... - Du slutter ikke.
Du har sparken.
Jeg ser ikke noe unormalt, så...
Og jeg skal fortelle om din illojalitet overalt.
Jeg skal sørge for at alle vet
at du er like bedragersk som du er dum.
Jeg går.
- Watson. - Jeg heter ikke det.
Du var lite diskré og dum, og du er ferdig hos meg.
- Hva for noe? - Karev er kjæresten din, ikke sant?
- Jeg har... - Jo, det er han. Jeg kunne se det.
Men du har nettopp møtt meg og følte det riktig
å dele fortrolige opplysninger
om kjærestens karriere
uten å si at de var fortrolige,
så jeg småsnakket nettopp om det.
Og nå slipper jeg å lære navnet ditt,
for du er ferdig hos meg.
Viser du autoritet igjen nå?
Nei. Nå er jeg forbannet.
Fordi jeg ikke kan stole på deg.
Gå og bytt med en turnuslege jeg kan stole på.
Og du fikk nettopp kjæresten din sparket.
Dr. Pierce, har du bedt om dr. Yangs oversikt over familien McNeil?
Ja. Jeg koblet McNeils transplantasjon til den dagen Yang dro.
Jeg bare lurte på hvorfor du trengte tilgang
til resten av familien.
De tre barna i én familie med kardiomyopati?
Det plaget meg bare at ingen har funnet ut hvorfor.
Det plaget oss også.
Dr. Yang gjorde enhver tenkelig prøve, blant annet full exomkartlegging.
Tror du virkelig du kan finne noe hun ikke fant?
Tror du det er umulig?
I de fleste tilfeller er denne sykdommen idiopatisk,
og årsaken er fortsatt et mysterium.
Familien McNeil har hatt et år med helvete.
Hvis du ikke har noe nytt å si,
vil de få nytt håp til ingen nytte.
Jeg syns vi burde la dem være i fred for å leges.
Greit.
Takk.
GREY SLOAN SYKEHUS
Hei.
- Hallo. - Hallo.
- Hvem er du? - Zola, vennen min.
Zola, vennen min. Kom hit.
Kom og sett deg her.
Dr. Pierce, ikke sant? Dr. Shepherd. Hyggelig å treffe deg.
- Hei. - Du har møtt dr. Grey.
- Ja. Hei. - Vi har møttes.
- Hvem er dette? - Dette er vår datter, Zola.
Hei, Zola. Jeg heter Maggie.
Jeg hører du skal lede den nye hjernekartleggingen på NIH.
Så spennende.
Jeg skal ikke det.
Unnskyld. Jeg ble feilinformert.
Jeg er virkelig i form i dag.
Vi har to barn. Livet deres er her.
Å være borte fra familien er... Det er uholdbart for meg.
Jeg forstår.
Familien min er i Boston. Det er vanskelig å være borte.
Blir ikke den kald?
Vil du sitte sammen med oss?
Jeg skal... Jeg må snakke med dr. Webber.
Hyggelig å hilse på dere.
Hemmeligheten er grunnen til at du havnet i et møte.
- Hør her, jeg... - Kan jeg sitte her?
Amelia Shepherd, kjenner du dr. Maggie Pierce?
Sprøtt, du er den andre dr. Shepherd jeg har møtt i dag.
Derek er broren min.
Unnskyld. Er alle i dette rommet i familie?
Jeg skal la dere være i fred. Hyggelig å treffe deg.
Meredith Grey har en adoptivdatter.
Det vet jeg.
Det gjorde ikke jeg.
Zola kom til dem som pasient gjennom det afrikanske utvekslingsprogrammet.
Ryggmargsbrokk. Og de adopterte henne.
- Herregud, slutt. - Hva for noe?
Det er lettere når hun bare er en ufyselig person
jeg ikke vil kjenne, men hun blir stadig...
Hun adopterte en vakker foreldreløs afrikaner som trengte operasjon.
Det er irriterende.
Skal jeg snakke med henne? Hva syns du? Svar ærlig.
Jeg tror hun er mer enn du forventet.
Men jeg tror at når verden gir deg mer enn du forventer,
blir du som regel glad for det.
Du stirrer.
Er det ikke pussig?
Hun adopterer barn, mens moren gir fra seg et.
Du aner ikke hva som skjedde?
Jeg visste aldri noe om det.
Men dette vet jeg.
Basert på det jeg vet om Ellis,
må det å forlate deg ha vært det vanskeligste hun har gjort.
Hvor godt kjente du henne?
Dr. Pierce, dårlige nyheter.
- Du er ferdig hos meg. - Jeg vet det. Bare se selv.
Herregud. La meg finne dr. Robbins. Jeg skal snakke med dem.
Ok.
Ønsker opptakskomiteen svar i kveld?
- Unnskyld, dr. Robbins? - Et øyeblikk.
Jeg er overrasket over at du er overrasket over dette.
En naturlig forlengelse av det jeg gjør.
Det kom ut av det blå.
Nei, jeg har tenkt på det en stund. Jeg trenger noe nytt.
Vi skal få et barn til. Er ikke det nytt?
Det har ingenting med det å gjøre.
Jo, det har det. Jeg har forskningen.
Med deg på jobb og forskerstipendiet,
hvordan skal vi få tid til et nytt barn? Hvordan?
- Jeg har ikke sagt ja ennå. - Men du skulle det.
Hør på meg. Jeg har ikke bestemt meg.
Jeg trodde du hadde det. Jeg trodde vi skulle få barn.
- Beklager. - For hva da? Jeg hørte ikke etter.
Du er hyggelig og falsk.
- Hvordan går det? - Ikke bra.
Du har aortadisseksjon.
Det er en rift i aortaveggen
som gjør at blodet tvinger åren fra hverandre.
Herregud, jeg visste det.
- Hva med barnet? - Barnet må ut.
En fødselslege vil foreta keisersnitt,
og så vil dr. Pierce fikse disseksjonen.
Men er hun ikke for liten? Tåler hun operasjonen?
Vi har ikke noe valg. Hvis jeg ikke opererer, dør du.
Bare sørg for at barnet mitt er...
Rita, vær så snill! Slutt å snakke om barnet!
- Jeg sa du ikke skulle gjøre dette! - Eric!
Jeg visste noe sånt ville skje!
Gå ut. Vær så snill.
Jeg ringer opp og sier at vi kommer.
Ok?
Edwards, Whitton, gjør henne klar.
Jeg vet dette er skremmende, men det skjer.
Og det eneste hun trenger nå, er din støtte.
Jeg kan ikke støtte at hun tar livet sitt!
- Hun ønsker ikke å miste et barn. - Vi har allerede mistet barnet vårt.
For fem år siden. Madeleine. Hun var to.
De gikk langs fortauet.
Maddie ville løpe.
Rita slapp hånden hennes så hun kunne løpe.
Maddie snublet og slo hodet, og dermed var hun død.
Rett foran moren.
En forferdelig ulykke, ikke sant?
Men Rita vil alltid tro det var fordi hun slapp hånden hennes.
Så trist.
Og da Rita fikk diagnosen,
trodde vi aldri vi ville få barn igjen.
Med hjertet hennes visste vi hva det ville gjøre med henne.
Og da hun ble gravid, var det et uhell.
Og jeg tryglet henne.
Jeg tryglet henne om å ikke få barnet, men hun bare...
Hun ville ikke gi slipp.
Og nå vil jeg miste dem begge.
Eric, ingen ønsker det på denne måten, aller minst Rita.
Hun gjorde et vanskelig valg for barnets skyld.
Vi må bare ha samme tro som hun har.
De er klare for oss.
Vi skal gjøre vårt beste for henne, ok?
Hvordan føler du deg?
Skulle ønske hun bar det litt lenger.
- Hvordan føler du deg? - Skulle ønske jeg var et annet sted.
- Lykke til. - I like måte.
Hvordan går det med barnet?
Barnet er cyanotisk og apneisk. Dr. Robbins?
La oss sette i gang med Rita.
Vi må få åpnet barnets luftveier.
La oss få henne til å puste og få henne til OS-en.
Klar?
Jeg tror hun puster. Hun er klar.
- Robbins, hold meg oppdatert. - Det skal jeg.
Skalpell.
Dakrontransplantat og 4-0-kompress.
Pokker. Den revner mer.
Kompress.
Når vi er ferdige her, må du huske at du er...
Ferdig hos deg. Jeg vet det.
Vil du at jeg skal gå nå, så går jeg nå.
En kompress til.
Greit. La oss se om dette hjertet vil starte.
Interne elektroder.
Hvordan går det med barnet?
Dr. Robbins kan ikke snakke.
Det kan ikke være bra.
Lad til 10.
Greit, alle sammen, kryss fingrene, be,
gjør det dere kan.
Og unna.
- Igjen? - Vent.
Metningssignal lavt
Vi har sinusrytme. Takk, alle sammen.
Jeg må se til det barnet. Kan du lukke?
- Lukke? - Du har tre år bak deg.
Kan du lukke et spaltet brystben?
- Kan jeg stole på at du kan det? - Ja, det kan jeg absolutt.
Hjertestans. Sug. Jeg kan ikke se området.
Kom igjen.
- Hva har skjedd? - Jeg mister henne.
Vi finner løsningen. Snakk meg gjennom.
Jeg snørte sammen lungearterien
da den gikk gjennom åren.
Kan du prøve en anastomose til lungearterien?
- Det hjelper ikke. - De er for små...
Til å tåle presset på lungene.
Det er ikke i årene. Det er noe annet.
Det er ventrikkelen. Jeg kan gjøre en septering.
- Dele den gode ventrikkelen... - I to ventrikler.
Septering har ganske høy dødsstatistikk.
Akkurat nå har hun null sjanse til å overleve.
- Så dette er bedre. - Dette er bedre. La oss starte bypass.
Gi heparin, og få elektrodene.
Sykepleierposten.
Hvordan går det med Rita Choudry?
Bra. Enkel lukking. Hun er på postoperativ.
Du kan kontrollere arbeidet mitt.
- Og barnet? - Det ble innviklet.
- Jeg skal snakke med akutten. - Jeg blir med deg.
Du kan gå hjem. Du er ferdig hos meg.
Jeg ville snakke med deg om det.
- Er det ikke dr. Løsmunn? - Dr. Karev, jeg er så lei...
Neste gang venter du til du vet hva du snakker om.
Jeg sendte henne inn dit med halve historien.
- Vær sur på meg. - Greit, nå er jeg sur på deg.
Unnskyld. Jeg visste ikke at hun ville si noe.
Hvorfor sa du det i første omgang?
- Alex, jeg... - Nå har jeg ingen jobb.
Dr. Shepherd jeg ble tilkalt for en konsultasjon.
Var det deg eller den andre dr. Shepherd?
- Jeg digger deg. - Takk.
Ingen har kalt min bror: "Den andre dr. Shepherd."
Det er nydelig. Jeg ringte deg. Her borte.
Dette er Tracey, tidlig i 20-årene, mulig mindre iskemisk slag.
Slag? Ga jeg henne slag?
Etter seksuell aktivitet.
Kan du klemme fingrene mine?
- Veldig vanskelig. - Det går bra. Bare slapp av.
- Mer historikk? - Vi har ikke noe etternavn.
Vi møttes for en time siden på helsestudio.
Vi dro hjem til meg.
- Hva? Vi kom godt overens. - Som bare det.
Var denne seksuelle aktiviteten ganske intens?
Det var veldig godt. En gang...
- Alt jeg trenger. - Så var det over,
og hun ble helt sløv som dette.
- Kan man få slag av sex? - Nesten aldri.
Så det var bare meg?
Hvilket svar håper du på?
Sa hun om hun bruker p-piller?
Vi brukte kondom. Jeg er ikke dum.
Jeg leter etter mulige risikofaktorer for slag.
P-piller kan øke risikoen for blodpropp.
Var det ingen ID?
Jeg fant ikke vesken hennes.
Tracey, kan du si etternavnet ditt?
Regger? Roger?
Jeg har gjort dette i 10 minutter.
Hadde hun hodetelefoner?
Ja. Dette er hennes.
Hun må ha registrert dem for å få musikk i dem.
Finn et serienummer, ring firmaet, skaff et navn og skaff historikk.
- Skal bli. - Bra, Sherlock.
Jeg ordner ekko og røntgen.
Imens tar vi en CT av hodet og en bilateral doppler av halspulsåren.
Hva i svarte driver hun med?
Marjorie ble hypotensiv. Grey var her.
Hun satte inn sentralt venekateter for å gi henne pressorer.
Dr. Bailey sa
du bestilte exomkartlegging av pasienten hennes.
De oppdaget meg, og jeg sladret på deg. Unnskyld.
Ja, dr. Baileys genomforskning
er nedlagt.
Det har jeg hørt. Og jeg må si det er dumt.
Genomkartlegging er som å få svarene bak i boken.
Det er nøkkelen til mange medisinske løsninger.
Å avslutte programmet får styret til å virke som en gjeng med idioter.
- Har du møtt dr. Avery? - Ja, plastikkirurgi, ikke sant?
Dr. Avery er også et stemmeberettiget styremedlem.
- Så klart. - Ja, jeg liker henne.
Du satte sentralt venekateter i pasienten min uten å varsle meg.
Det var ikke tid.
Du kunne bedt en sykepleier fortelle meg det.
Det fungerer ikke sånn her, Pierce.
Jeg trenger ikke din tillatelse til å hindre henne i å dø.
Hun har rett, dr. Pierce.
Pokker.
Jeg vet at jeg er ny.
Jeg vet at du ikke kjenner meg,
men jeg forlanger at du hører på meg.
Om du vil eller ikke, er jeg sjef for hjertekirurgisk.
Du kan ikke engang se på meg når jeg snakker til deg.
Dr. Margaret Pierce?
Vi er stolte, rop det ut
Vi er sikre på at
Du vil bli den beste her på hjertekirurgisk avdeling
Maggie, vi er så imponert
Du er vår yndlingskirurg
Vi sender våre beste ønsker fra
Det er en gave.
Denne svære, syngende støren
Fra mor og far.
Vi er glad i deg, Maggie
Det var morsomt.
Alle syntes det var morsomt.
Tidspunktet kunne ha vært bedre.
Utrolig smakløst, og jeg digget det.
Det var perfekt. Takk.
Ingenting, jeg er bare...
Jeg savner dere.
Nei, ingenting har skjedd. Jeg bare...
Jeg tror det kan ha vært en tabbe
å komme hit.
Jeg føler ikke at jeg kan være meg selv.
Pappa, ikke gråt.
Jeg må legge på.
Så Tracey kommer seg.
Hun var heldig. Mindre slag.
Nerveresponsen kommer seg, ingen svekkelser.
- Men vi vet ikke... - Hva som forårsaket det?
Ingen tegn til karsykdommer, ingen tegn til carotisstenose.
Så jeg tenkte...
Følger du med?
Unnskyld.
Jeg tenkte at jeg har hatt god sex,
men jeg har aldri hatt sex som får deg innlagt.
Jeg føler at jeg går glipp av noe.
Så jeg tenkte: Kan blodproppen komme fra en...
Jeg vil ikke ha slag, men jeg vil komme i nærheten.
Blodproppen kan ha kommet fra et annet sted.
Det kan man kalle en overveldende orgasme.
- Er du ferdig? - Jeg har én til.
Han kjørte henne nesten fra forstanden.
Og jeg fant en i benet hennes.
Jeg har ikke hatt sex på lenge.
Du er ikke den eneste her.
Blodproppen i venstre ben betyr at det må være hull i hjertet hennes.
Hvorigjennom blodproppen i benet,
med hjelp fra trykkendringer under veldig god sex,
gikk fra høyre til venstre hjertekammer
og opp til hjernen.
Nå er det bare å tette igjen hullet slik.
Godt gjort, doktor.
Eller kanskje jeg skal si...
Sjef for hjertekirurgisk avdeling
Milde himmel. Så du hørte det.
Foreldrene dine høres ut som skjønne mennesker.
Det er de. De er skjønne og veldig morsomme,
helt annerledes enn meg.
Ingen forståelse av hva jeg gjør eller hvorfor jeg liker det.
Jeg kjenner følelsen.
Jeg har alltid følt meg utenfor.
Jeg har tre søstre og en bror.
De er alle veldig balanserte,
mens jeg er en skrulle.
Da jeg møtte Meredith, hadde jeg en søster jeg kunne forholde meg til.
Ja vel?
Ikke med én gang. Ikke sant?
Hun er vanskelig å bli kjent med, men hun er verdt å kjenne.
Det mener jeg.
- Dr. Pierce. Dr. Bailey... - Du er ikke...
Med deg. Ja.
Bailey vil snakke med deg når du er ferdig.
Jeg fant den skyldige.
En RAF-1-mutasjon.
Den lille oransje jævelen forårsaket Robbies kardiomyopati.
RAF-1. Når?
Den ble isolert av en lege i Australia for en måned siden,
og prøvene ble oppdatert i forrige uke.
Så frem til for en uke siden...
Visste vi ikke at den forårsaket kardiomyopati.
Var det dette du ønsket?
Ja!
Genetisk profilering er en raskt voksende vitenskap.
Nye funn dukker opp hver eneste dag.
For tre måneder siden
var det bare 33 kjente genetiske årsaker til kardiomyopati.
I dag er det 34.
Dette her er genmutasjonen
som ga barna deres kardiomyopati.
Den gjorde barna våre syke?
Ja.
Det er...
Så det er ikke huset vårt.
Det er ikke vannet. Det er ingenting vi har gjort.
Det var ikke meg.
Nei, Sabine, det var ikke deg. Sabine.
Alt dere har gjort, har gjort barna deres sunnere og sikrere.
Dere gjorde alt dere kunne.
Dr. Yang gjorde alt hun kunne.
Ingen kunne ha visst om dette.
Ok.
Hvorfor fortsatte du å lete?
Jeg bare...
Når jeg finner et puslespill,
er det vanskelig å legge det fra meg.
Det var som bare. Unnskyld. Jeg må gå.
- Takk. - Tusen takk.
Jeg trenger den hjertestarteren her!
Vent.
- På hva? - Gå vekk.
Jeg tar meg av henne!
Du må gjøre det hardere, Pierce.
Hun er min pasient. Jeg vet hva hun tåler.
- Jeg må gi henne sjokk. - Jeg har kontroll.
Pierce, du hjelper henne ikke!
Dr. Grey, hun tåler ikke defibrilleringen.
Jeg tar meg av dette.
Marjorie. Det går bra. Du er ok.
Jeg er her hos deg. Det går bra.
Pierce, du lar henne dø.
Pierce.
Du er ok.
- Pierce! - Det går bra.
Du er ok.
Dødstidspunkt?
Dødstidspunkt, dr. Grey?
Sykepleier, hva er klokken?
20.42.
Dødstidspunkt 20.42.
Pierce.
Pierce. Pierce, vent.
Sjef.
Jeg vil bare takke deg for det du gjorde for familien McNeil.
Du ga dem litt fred.
Og jeg er glad du er her, så takk.
Du og Yang gjorde grovarbeidet.
Jeg fikk bringe det over mållinjen.
Sjef.
Jeg syns du skal vite at dr. Pierce lot en pasient dø
rett foran meg.
- Hva? Grey, det er en... - Jeg så det skje.
Hun lot bevisst være å behandle en pasient med hjertestans.
HLR-en hennes var helt ineffektiv,
- og hun lot meg ikke defibrillere. - Ro ned.
- Dr. Grey. - Du lot den kvinnen dø.
Grey, ro deg ned! Pierce?
Dr. Grey har tvilt på min effektivitet
og undergravd min autoritet helt siden jeg kom hit.
Kanskje jeg blir sammenlignet med forgjengeren min,
eller kanskje hun bare ikke liker meg,
men jeg kan bare si henne det jeg vil si til pasientens familie.
Jeg gjorde alt i min makt som lege for å hjelpe henne,
men jeg beklager å si at hun er død.
Er vi ferdige, sjef?
Enn så lenge.
Grey, vent.
Hvis du vil få meg sparket, vær så god. Jeg bryr meg ikke.
Vil du fortelle henne hva jeg gjorde, greit.
Men si hele sannheten.
Moren hennes tryglet meg, i helt klare ordelag,
om å gjøre slutt på lidelsene naturlig.
Hun ville ha signert papirer om det,
men datteren ville ikke la henne.
Datteren var for redd til å innse
at hun holdt henne i live og i smerte.
Jeg gjorde det pasienten og jeg besluttet var til beste for henne.
Se meg i øynene og si at du ikke ville ha gjort det samme.
Går det bra med mor?
Jeg dro ut en tur, men da jeg kom...
Jeannie. Beklager.
Din mors hjerte stanset igjen, og jeg...
- Jeg... - Dr. Pierce gjorde alt hun kunne.
Til tross for alle våre anstrengelser og evner,
klarte vi ikke å redde moren din.
Jeg kondolerer så mye.
Jeg sier at jeg tror du har rett.
Kanskje dette er noe jeg kan gi avkall på
for at vi kan få... Hei!
Hvordan går det med henne?
Ingen tegn til cyanose eller hjertesvikt.
Alt vel så langt.
- Godt gjort. - I like måte.
Du bør se til henne.
Takk, doktor.
- Og? - Jeg står over forskerstipendiet.
- Du kan ikke det. - Hva?
Jeg tok feil i morges.
Det er ikke et offer du skal behøve å gjøre.
Vi kan finne en løsning.
Om det gjør deg lykkelig, vil det gagne barnet,
barna, mer enn noe annet.
Så du syns jeg bør gjøre det?
Jeg tror du må.
Takk.
God natt, dr. Robbins, dr. Torres.
Hvor er babyen? Er babyen...
Babyen har det bra. Hun er nydelig.
Takket være deg har hun det bra.
Jeg sier ifra så snart du kan få se henne.
Ser ut til å komme seg helt, og vi fant foreldrene hennes, Sherlock.
De er på vei fra Arizona.
Kan jeg spørre dere om noe?
Vi var bare sammen én gang,
men jeg ville be henne ut, for hun var så kul,
før hun ble helt slapp.
Bør jeg være her til hun våkner, eller virker jeg klengete da?
Så søtt.
Jeg var en gang jenta
som dro hjem med gutten hun traff en time før.
Hvis det hadde vært meg,
ville du vært den siste jeg ville sett.
- Ok. - Kanskje treffe henne på helsestudioet.
Finne ut etternavnet hennes. Invitere henne på middag.
Ja.
Kan jeg få nummeret ditt?
- Gå. - Gå.
De fleste puslespill dreier seg om én siste manglende opplysning.
Enten det er løsningen på et medisinsk mysterium...
Fant Pierce ut hva som hadde skjedd med McNeil-barna?
- Overraskende. - Hun løste det.
Hun gjorde det Yang ikke klarte, og hun hater meg.
Hei.
Jeg har gjort etterarbeidet. Noe annet?
Du godtar ikke et nei.
Så du er ulydig i tillegg til alt annet.
- Nei. - Ikke?
Nei. Jeg er ikke ulydig eller upålitelig.
Jeg tror vi kom litt skjevt ut.
Jeg gjorde en feil. Jeg burde ha fortalt alt.
Men jeg er her for å lære,
og jeg har lært en masse av deg i dag,
så jeg fant ut at jeg fortjente en ny sjanse,
og du ville ikke gi meg en, så jeg ga meg selv en.
...eller spørsmålet om hvem du er, hvor du passer...
- Viser du autoritet? - Ja.
Greit, Wilson.
Vi ses i morgen.
- Du brukte navnet mitt. - Ja.
Du ser stadig på klokken.
- Har du skrevet navnet på håndleddet? - Ja.
Jeg setter pris på innsatsen.
...alt står om den siste brikken.
Grey, vent. Kan jeg snakke med deg?
GREY SLOAN SYKEHUS
- I morgen. Jeg skal hjem. - Jeg må si deg noe.
Jeg har hørt nok. Det går bra. Vi har det bra. Du er bra.
Min mor var Ellis Grey.
Derfor er den siste puslespillbrikken
så tilfredsstillende å legge.
Jeg vet det. Beklager.
Dette er ikke rettferdig mot deg.
Og vi kom litt skjevt ut, men jeg er her for å jobbe.
Og skal jeg være her, må jeg være den jeg er.
Så du må kjenne hele historien.
Jeg ble adoptert bort i Boston.
- I Boston? - Ja.
Og jeg ble adoptert av et veldig hyggelig par,
et fantastisk par.
De er foreldrene mine, men mor...
Jeg fant nylig ut at moren min
var din mor, Ellis Grey.
Med mindre brikken ikke passer helt.
- Hva vil du? - Hva?
Hva er du ute etter her?
Jeg vet det høres...
Du er fem år yngre enn meg.
Om mor var gravid, ville jeg ha visst det.
Du tar feil.
- Bare... - Eller så lyver du.
- Hva? Hør her. - Hold deg unna.
Da skulle man ønske at man aldri hadde begynt på puslespillet.